Tekstityksen tuottanut
Suomennos: urponeiti, Miyune, _camel_, TheUncle, Pegga90 ja nuniin
Oikoluku: nuniin
Isä ja äitikö laski tämän tukilla?
En tiedä onko se sopivaa alfalle.
Minusta se olisi mahtavaa, Stinky. Ja minä olen alfa.
Muistakaa, että isä on ylpeä omega, kuten olen minäkin.
Lauman tulevana johtajana, - en anna alfojen tehdä tällaista.
Entä tällaista? Valitkaa puu. Mikä vain.
Runt, pitääkö sinun päästä pissalle?
- Mitä? - Claudette, sopimatonta.
Tämä on miesten juttuja. Runt, pitääkö sinun päästä pissalle?
Mikä teitä vaivaa? Olen rääpäle, mutta älkää viitsikö.
Synnyin vain pari minuuttia teidän jälkeenne.
- Olet silti söpö. - Söpö?
Runt, suden ei kuulu kiivetä puuhun.
Hän taitaa sanoa, että puhu pepulle.
Älkää unohtako mitä isä ja äiti sanoo. Ainutlaatuisuutemme tekee meistä vahvoja.
- Mitä kuuluu? - Tuo on ainutlaatuista.
Ensimmäinen yhteinen illallinen. Pistetään paikka järjestykseen.
Humphrey, voitko siirtää tukin seinälle?
- Rakastuimme tässä. - Tiedän. Seinälle.
- Täysin seinälle. - En tiedä. Minusta reunat tekee siitä vähemmän, -
- Sotivan. - Melkein unohdin. Voisitko hakea luut?
Hakea? Kaivaa ne ylös?
- Juuri niin. Sieltä mihin hautasin ne. - Tarjoamme luita. Ensimmäisellä illallisella.
Moititko illallis valintaani?
En. En ollenkaan. Luissa on paljon kuituja.
Humphrey, kultaseni kaiva.
- Mikä minä olen? Lemmikki? - Hei, Humphrey. Hieno koti.
- Älä anna minun aloittaa. - Olet jo. Millaista on elämä alfan kanssa?
- Tehokasta. - Niin ajattelimmekin.
- Me? - Jätkät. Ajattelimme, että olisi hienoa viedä -
omega veljemme marja niitylle.
Marjat eivät kiinnosta.
- Käyneitä marjoja. - Rakastan marjoja.
Hei, Salty. Humphrey, löysitkö...
Hei, Kate. Minulla on ajatus. Miten olisi muutama marja kuivien...
Tarkoitan herkullisten ja ravitsevien luuytimien lisäksi?
Vai mitä, Salty?
Mitä sanot?
- Humphrey, kerjäät. - Anteeksi, vaisto.
Hyvä on. Ne olisivat hyvä alkupala.
- Monella tavalla. - Nyt on juhlapyhä kuitenkin.
- Iloa luolaan. - Selvä, Humphrey.
Jos näet kukkia, tuo niitäkin.
- Selvä homma. - Jos näet pennut, lähetä heidät kotiin.
Selvä. Rakastan sinua, kulta.
Tämä on mahtavaa! Täältä näkee Banffin ja...
Näen kolme sutta laaksossa.
- Ovatko he meidän laumasta? - En tunnista ainakaan.
Voisin mennä tervehtimään heitä.
Mitä? Winston vaari sanoi, että alueella on kelmi susia.
Hoidan tämän.
Keitä olette?
- Tuo oli tylyä. - Hetkinen.
Luoksemme on tulossa iso eläin.
- Mikä? Hirvi? - Ei. Se on...
Karhu! Näen sen täältä.
- Ei hätää. Pärjäämme kyllä. - Teen temppuni.
Anna tulla köriläs. Näytä mihin pystyt.
- Anna mennä sisko! - Tännepäin suden syöjä.
Claudette, muita susia, jotka eivät kuulu laumaamme.
Lauman tulevana johtajana, sanon hyökätkää!
Kiusaa ensi kerralla itsesi kokoisia.
- Mitä? - En ole tainnut esitellä itseäni vielä virallisesti.
Nimeni on Stinky, ja hän on sisareni Claudette.
- Jossain täällä pitäisi olla myös pikkuveljeni Runt. - Runt?
- Tehän olette Winstonin pennunpentuja. - Näetkö, hän huomasi heti.
Oletteko täällä vain hengailemassa?
Olemme vain läpikulkumatkalla.
- Mistä laumasta olette? - Banffeista. Eksyimme matkalla.
Niin, meidän onkin ehdittävä rautatiekiskoille ennen iltaa.
Se oli mahtavaa. Marjat ovat hyviä. Sitten takaisin sorvin ääreen.
Taidankin jättää nämä tähän ja mennä.
Hei, Kate. Katsohan sinua.
- Onko kaikki valmista äidin ja isän tuloon? - Kylläpä marjojen haku kesti kauan.
Niin, mutta katso mitä toin mukanani. Koristele luola niillä.
- Näitkö pentuja? - En nähnyt.
Tassunjälkiä, aivan rungon vieressä. Runt on varmaankin hypännyt.
- Hän kiirehti auttamaan ja... - Täällä oli kolmas susi.
- Huhuu? Täällä ollaan! - Loistavaa. Hei, äiti.
Onpa mahtava näköala.
Alfaurosten tulisi kokoontua yhteen ja ajaa kelmit tiehensä.
- Annetaan niille leukalukko. - Kuten tavallista, he puhuvat sodasta.
- Hei, Kate. Hei, Humphrey. - Tervetuloa matalaan majaamme.
- Hei, iskä. Paiskaa tassua. - Kelmien johtaja halusi olla kuningas eikä pystynyt.
- Nyt hän on koonnut lauman vain alfoista. - Minä niille alfat näytän.
- Saisiko olla marjoja? - Fantsua!
Onko Garth tulossa? Haluan hänen näkevän elämän luolassa.
- Hän ja Lily ovat eläneet pitkässä heinikossa. - He ovat vapaita sieluja.
Tiedäthän nykynuorison. Orgaanista sitä ja luontaista tätä...
- Luoja, nämä ovat hyviä. - Ota rauhallisesti niiden kanssa.
Terve kaikille. Anteeksi, että olemme myöhässä, mutta tulimme kiertotietä.
- Terve, sisko. - Garth, sinun on aika etsiä luola.
Sanoin, että voin luovuttaa omani.
Pidämme Lilyn kanssa heinikossa elämisestä. Erittäin pitkässä heinikossa.
Tervehdys. Missä Runt on?
Missä he ovat?
Löydät hänet kyllä, Kate.
Tuolla.
Ne menevät Banffiin. Meidän on mentävä nyt.
Pian on ilta. Kootaan soturilauma ja hyökätään päivällä.
- Emme voi odottaa. Tunnemme laakson. - Kyseessä on kelmijoukko.
- Heillä on paljon susia. - Juuri tätä he haluavat...
- Houkutella meidät tuonne ja sitten hyökätä. - Menen järjestelemään asiat.
- Kiva. - Onko tätä penska Winstonin pennunpentu?
Länsilauman mahtava alfauros tuottaa kitukasvuisia.
- Onko jotain ongelmia? - Näin käy, kun annat alfatyttäresi naida Omegan.
- Kukas sinä olet? - Kuningas. - Niin tavallista.
Anna kun arvaan... Sinä olet Prinsessa.
Ei ole minun syyni, että isoisäni hylkäsi sinut.
Isä, anna minun huolehtia hänestä.
Siinäkö kaikki? Entä ne kaksi muuta?
Se meni vaikeaksi. Piti taistella karhun kanssa, ja tämä kaveri oli puussa.
- Onko tämä varmasti oikotie? - Varmasti.
Omegat laskivat täällä pölkyillä. Meidän täytyy vain ylittää joki.
Luulin, että sanoit tätä joeksi.
- Hyvä on, väärä vuodenaika. - Miten pääsemme tämän yli?
Ei, Kate. Ei köynnöksiä.
- Teimme niin edelliselläkin kerralla. - Olin silloin nuori ja impulsiivinen.
Nyt olen vanha ja impulsiivinen. Kate, heilu.
Yritän.
- En tiedä pystynkö pitelemään sinua. - Kyllä se viime kerralla onnistui.
- Se oli vuosia sitten. - Väitätkö, että olen lihonut?
Onko meidän pakko puhua tästä juuri nyt? Pyydän, heilu.
- Hyvin tehty, omega. - Se on hännästä kiinni.
Siitä, mitä on jäljellä.
Meidän täytyy jatkaa matkaa.
Meidän täytyy odottaa tämän loppumista. Tule, mennään tänne.
Onpa sinulla suuret hampaat.
- Näytät olevan kylmissäsi. - Ei, minä vain...
- Hyvä on. Jäädyn tänne. - Ja olet varmaan myös nälkäinen.
Olen nirso ruoan suhteen. Varoitan vain.
Voin tosin joustaa hieman.
Hyvää!
Miksi et syö sitä loppuun? Tiedätkö, kuinka niukasti lihaa on?
Ajattelin jättää puolet sinulle. Jakaa sen, tiedäthän.
Se on varmaan omegojen juttu.
Kun me saalistamme, ne, jotka syövät, ovat taistelleet siitä.
Olen varma, että pennut suhtautuvat siihen hyvin.
Alfojen pennut suhtautuvat.
Nuku siellä, se on lämpimämpi.
Kate ja Humphrey tekevät asiat aina omalla tavallaan.
Eivätkö he ymmärrä, kuinka vaarallisia kelmit voivat olla?
Tiedän, mitä kelmit suunnittelevat.
Mitä sitten?
He haluavat meidän lähettävän suurimman osan alfoista etsimään Runtia, -
jolloin he jäisivät loukkuun. Heidän laumansa piileskelisi pelloilla -
ja hyökkäisi tuhoten kotimme.
Omegat, beetat.
Yrittäkööt vain!
Meidän on mentävä pienemmällä joukolla.
Muutama alfa jää tänne kaiken varalta.
- Kaikki ovat valmiita lähtemään aamunkoitossa. - Voimme ottaa vain puolet heistä.
Selitän myöhemmin.
- Tulen mukaan. - Ei, Lilly. Tämä on alfojen asia.
- Ei. Tämä on perheen asia. - Jään tänne heidän kanssaan.
Levätään ensin.
Näethän, hän on heikko.
Jos hän olisi täysiverinen alfa, hänellä ei olisi kylmä.
- Mitä oikein teet? - Varmistan, että syöttimme pysyy elossa.
Tämä on lauman lakeja vastaan. Tätä vastaan yritämme taistella.
Jos olisit tuonut enemmän syöttejä, hänen ei tarvitsisi tehdä tuota.
Lähdemme auringon noustessa.
Miten löydämme suunnan, johon äiti ja isä ovat menneet?
Mennään pellon läpi, jäljitän heidät.
En voi uskoa silmiäni.
- Marcel! Paddy! - Ihana nähdä teitä!
Kuin myös.
Näetkö, Paddy? Eihän se ollut niin kamalaa.
Se oli tilanteeseen sopivaa.
Kuinka löysitte meidät?
Sanotaanko, että jonkun huono lyönti lensi ylöspäin ja kallion yli.
Väärä maila ei haittaa.
Tämä on vakavaa. Kelmi sudet ovat vieneet Runtin.
- Mitä? - Kamalaa!
Olen nähnyt ne sudet, ne ovat ilkeitä tapauksia.
He eivät koskaan jaa saalistaan lintujen kanssa.
- Luulemme, että he ovat Banffissa. - Tulemme mukaan!
Miksi? Tietenkin. Kyllä, kyllä.
Vautsi, mikä tapa viettää lomaa, kaukana perheestä.
- Äiti, isä! - Eivätkö nuo ole teidän pentuja?
- Stinky, Claudette, mitä teette täällä? - Tulimme auttamaan Runtin etsinnöissä.
- Yksinännekö? - Tavallaan.
- Miten ihmeessä löysitte meidät? - Vainusin jälkenne.
- Hienoa. Tämä tästä vielä puuttui. - Se on niin ihastuttavaa, -
kun pentujen persoonallisuudet vastaavat vanhempiaan.
Aivan. Niitä voisi kutsua "draama susiksi."
Te kaksi olette arestissa. Kuulitteko? Arestissa!
Miten voi laittaa arestiin kun vain on ulkona?
Runt katosi meiltä ja etsimme hänet. Piditte siitä tai ette.
Yhdessä. Sen aiomme tehdä.
- Ette saa puhuttua meitä pois tästä. - Te kaksi pysytte paikoillanne.
Hei, kuulkaa. Voitteko mennä puhumaan pennuille järkeä?
Miten vanhempamme pääsivät tuosta yli?
Muistatko, kun he kertoivat lentäneensä yli viiniköynnöksillä?
Me olimme, että: " Niin varmaan."
Pennut, älkää saako mitään kuningasajatuksia.
Tämä on Runtille.
Entä nyt?
- Herttileijaa, mitä teemme? - Autetaan niitä.
Autetaan heitä keinumaan.
- Voi, ei. En jaksa pidellä enää. - Häntäni ei enää koskaan ole entisensä.
Työnnä.
- Luoja sentään. mitä olemme.. - Hyppää!
Oletteko kunnossa? Ne tulevat niin sinuun.
Minuunko? Ne tulevat kokonaan sinuun.
Hyvä on, te kaksi.
En voi uskoa, että ne pennut hiippailivat ulos viime yönä.
Ne ovat viekkaita pikku veijareita. Tulevat vanhempiinsa.
Jopa linnut haistavat kuoleman.
Niinkö? Luulen kyllä, että ne haistavat sinut.
- Peräänny. - Möyhennän tuon älypää omegan.
Siistiä. Aiheutinko tämän?
Mene matkoihisi. Olet kuin äitini.
- Miksi teit noin? - Se aikoi hyökätä...
Ellei pelastuspartiota kuulu auringonlaskuun mennessä, -
rääpäleestä ei ole meille hyötyä.
- Onko ymmärretty? - Kyllä, isä.
- Se on elossa. - Lauman ympäröimänä.
- Suuremman lauman kuin teidän. - Kuinka nopeasti pääsemme sinne?
- Niin se aika rientää. - Niinhän se aina.
- Aiotteko syödä minut? - Syödäkö? Maistut varmasti pahalle.
Haistatko karhun?
- Tavallaan. - Mitä tarkoitat? Nenäsi ei ole koskaan väärässä.
Tämä on erilainen. Vain pieni tuulahdus karhusta.
- Hei, kaverit. - Todella pieni tuulahdus.
Miten söpö, tulevaksi saalistajaksi.
Ei, ei. Jatketaan matkaa. Ne ovat todella söpöjä ja herttaisia tuossa iässä.
Tulkaahan pennut. Isällä ja minulla on -
huonoja kokemuksia pentujen kanssa leikkimisestä.
Se ei ollut kaunista, kuten ei ollut hänen hengityksensäkään.
Voinko tulla kanssanne?
Puhu tassulle. Mene kotiisi.
Mikä tämä on? Paraatiko?
Aiotteko jättää poikasen yksinään metsään?
- Kuka olet? - Tiedätkö, miten käy, -
tuolle söpölle ja herttaiselle pennulle?
Oletko joku hänen agenttinsa? Saatko osuuden hänen söpöydestään? Älä viitsi.
Tiedät metsän säännöt.
Tiedän selviytymisen säännöt. Miksi käyn tätä keskustelua kanssasi?
Anteeksi, se oli refleksi. Karma, ystäväiseni.
Selvä, aika jatkaa matkaa. Ja nopeasti.
- Olen eksyksissä. - Etsi suuren karhun jälkiä.
Löydät karhuäitisi hyvin pian.
En ole nähnyt häntä päiviin. Olen etsinyt kaikkialta.
- Etsi enemmän. - En voi.
Jos se julma susi näkee minut, olen pulassa.
Humphrey, mitä oikein touhuat?
Niin, isä. Stinky ja minä kohtasimme karhun eilen.
Mielestäni pentu on vaaraksi meille.
Entä jos tämä olisi Runt?
Selvä, lähdetään liikkeelle. Siistiä. En ole koskaan viettänyt joulua susien kanssa.
Mikä kesti niin kauan päästä metsän läpi?
Meillä oli vähän ongelmia.
Tiesitkö, että karhunpentu seuraa pentujasi?
Kyllä, ma adoptoimme hänet.
Niin, toistaiseksi. Hän on hukannut äitinsä.
- Oletteko te sudet hulluja? - Olemme.
- Draama susia. - Pysykää te pennut täällä Paddyn kanssa.
- Tarkoitamme sitä. - Epäreilua.
Emme päässeet loppu matkaa. Epäoikeudenmukaista!
Tämä on niin väärin.
Odottakaa. Marcel ja minä ollaan samaa mieltä vanhempienne kanssa.
Laaksossa on niin paljon kelmisusia, että se olisi todella vaarallista.
Selvä. Valmistautukaa.
- Mihin? - Voi Luoja.
- Vaikka koko laumamme olisi täällä, heitä olisi ylivoimaisesti enemmän. - Kate, katso.
- Odota. - Mitä nyt?
- Haistan... - Me täällä haistaan.
- Paddy? - Ja me.
Arvasin, että hajusi paljastaisi meidät.
Mitä teette karhunpennun kanssa?
Me tavallaan adoptoimme hänet.
- Adoptoitte? - Uskokaa pois, tässä ei ole mitään loogista.
- Hän oli eksynyt. - Selvä. Missä ovat Kate ja Humphrey?
- Marcelin alla. - Onko tuo Marcel?
Koko komeudessaan.
Selvä on, Lilly. Vahdi heitä.
Minä vahdin. Kiirehdi takaisin, alfaurokseni.
Tulen kaipaamaan sinua.
Humphrey, harhauta heitä. Kierrän takaa ja kaappaan Runtin.
Harhauta? Miten harhautan isoa alfauroslaumaa?
- Isä? - Kate, Humphrey?
Tulimme auttamaan. Loput urokset ovat perässämme.
Osa noista susista juoksi ennen laumassani.
Totta, he tunnistavat meidät.
Mutta he eivät tunne minua, alfana.
- Eivätkö he ole tulleet hakemaan Runtia? - Ei, heistä ei ole mitään merkkiä.
Tämä ei ole yhtään Winstonin tai Tonyn tapaista.
Odota, tuolla.
- Kuka tuo on? - Tuo on iso susi.
Se on valtava. Se on varmaan joku erikoislajin alfauros.
Mennään tervehtimään häntä. Värvätään hänet.
Hei, Garth, ne lähestyvät.
Merkkaa reviirisi. Se pitää ne kauempana.
- Haluatko, että pissaan? - En, hölmö. Ulvo.
- Kuulitteko tuon heikon ulvahduksen? - Suuremmin, kuten iso uros!
Se on minun ulvontani. He lähestyvät.
Ne eivät pysähdy ennen kuin ulvot kunnolla. Se on valtakysymys.
Outoa. Jättiläisuros, joka ei osaa ulvoa.
Voi ei, nyt ne jo juoksevat. Eikä se näytä tervetuliaiskomitealta.
Selvä on, Humphrey. Kun sanon "nyt", niin haukottele.
- Haukottele? - Niin, haukottele isosti. Nyt!
- Oliko tuo Humphrey? - En uskonut, että hän pystyisi tuohon.
Kunnioitamme reviiriäsi. Tule meidän puolellemme.
No niin, Garth, liiku eteenpäin, hitaasti.
- Ihan kuin hän leijuisi. - Olen nyt reviirini rajalla.
Mistä laumasta sinä olet? En ole koskaan nähnyt noin isoa alfalaista.
Se johtuu siitä, että meillä päin, me syömme karhuja.
- Karhuja? - Mistä sinä tulet?
Minä olin jahtaamassa...
suurinta harmaakarhua koko Alaskassa.
Ja seuraavaksi huomasin, olevani Kanadassa.
Mukavaa väkeä.
Ja se karhu... Olin...
Olin juuri alkamassa hotkimaan sitä.
Sait kaadettua sen?
- Tätä ei oteta koskaan puheeksi. - Ei puhuta siitä edes nyt.
Mutta, kuka on tuo kaunis alfa?
Tyttäreni. Ylivertainen alfa, kuten me kaikki.
- Saisinko katsoa tarkemmin? - Ole hyvä. Astu alueellemme.
Hänellä näyttää olevan jo pentu, joten jätän väliin.
Ei tuo hänen ole.
Minulle sopisi paremmin, jos hän tapaisi minut puolivälissä.
- Prinsessa, tule nopeasti. - Kyllä, kaunis prinsessa.
Olisipa meilläkin yhtä kauniita alfoja, kuin sinä.
- Mikä on nimesi, oi suuri alfa? - Leukalukko.
- Leukalukko? - Onpa epätavallinen nimi.
Runt. Tänne päin.
Kerran söin myös, puuman.
Senkin myös? Erinomaista. En koskaan ajatellut syöväni puumaa.
Siinä vasta ärjyvä-maku.
Juuri noin. Jatka heidän naurattamistaan, Humphrey.
Meillä olisi käyttöä tuollaiselle sudelle.
Tule lähemmäs, Leukalukko. Liity seuraamme.
Minun on vartioitava saalistani ja katsokaa, -
korppikotkat ovat jo täällä.
Jos he eivät tapa häntä, minä tapan.
Runt, tätä tietä.
Kyllä, alfat. Jos liitytte syömään kanssani tätä karhua...
- teistäkin tulee super-alfoja. - En malta odottaa.
Sinä kuningas, voit olla ensimmäinen ja sitten...
seuraavaksi susi vieressäsi. Kyllä, sinä juuri. Sinä, jolla on ruskea kirsu.
Tule noutamaan nallenlihasi.
Kuningas, omega on poissa!
- Tuolla! - Mitä? Tämä on hämäystä!
Alfat, perään! Napatkaa ne kaikki!
- Vie pennut pohjoispuolelle. - Ihmisten alueelle? - Ei hätää. Olet tehnyt, sen ennenkin.
Tulkaa pennut. Nopeasti.
- Entäpä minä? - Vien sinut metsää. Siellä olet turvassa.
- Lilly, mene heidän mukaansa. - Jään tänne.
En ehkä ole vahva, mutta olen fiksu.
Paddy, meidän on autettava jotenkin.
Anna kun mietin.
Pystymme korkeintaan hidastamaan heitä.
Heitä on kolme kertaa enemmän, joten me taistelemme neljä kertaa kovemmin.
Odottakaa. Seis!
- Mitä nyt? - Haistan karhun. Suuren sellaisen.
- Hienoa. Isompi, sen parempi. - Olit sanomassa?
Äiti! Lopeta!
Heidän ansiostaan olin turvassa.
Tervehdys. Olen Humphrey. Tässä on Kate ja nuo ovat pentumme.
Nyt he ovat pulassa.
Voimme vain sekoittaa heidät, Winston. Emme voi pysäyttää tätä.
He eivät pärjää meille. He ovat heikkoja. Puhtaus voittaa.
Prinsessa, johda muu lauma Winstonin kotiin ja valtaa se.
En, isä. En tällä kertaa.
Prinsessa.
He eivät saa pennunpentujani, tai kotejamme.
Mitä...
- Äiti he ovat ystäviäni. - En voi uskoa tätä.
Hän on myös.
Kaikki muut ovat vapaata riistaa.
Pidän hänestä hyvää huolta.
Taistelukentästä taisi tulla tasaisempi.
Tästä tulee hauskaa.
Valmistautukaa taisteluun.
Eikös se olekin pahamaineinen Garth.
Länsilauman vahvin Alfa.
Kuulin, että hän on naimisissa omegan kanssa.
Heikon omegan.
Pommit matkaan!
Joko tuohon tai tuulilasiin.
Pysähtykää! Käsken teitä pysähtymään!
Katsokaa. He pakenevat. Pelkurit.
- Humphrey. - Alkaa olla liian kylmä.
Äiti, isä. Pääsemmekö kotiin ennen joulua?
Jutellaan.
En ole enää varma missä olemme.
Niin kylmä.
Olemme eksyneet, eikö niin?
- Runt. Mitä ihmettä? - Kiipeääkö poikani... - Taas se alkaa.
Runt, alas sieltä heti.
- Näen sen! - Ihan sama mitä näet.
- Näen ihmisen alueen. - Todellako?
Todellakin.
- Miten kaukana, Runt? - Vuoren alla. Sanoisin noin 20 kilometriä.
Olisipa sinne nopea keino mennä.
Ei.
Nojaa vasemmalle.
- Nyt oikealle. - Tämä on mahtavaa.
En usko, että tämä on sopivaa alfalle, mutta...
- Tämä rulettaa. - Kivi!
- Niin tekee. - Ei, kun kivi!
Pitäkää kiinni.
- Ovatko kaikki kunnossa? - Kaverit.
Minne nyt, Runt?
Hyvänen aika. Ei voi olla. Kate, pure tassuani. Pure sitä.
- Mitä? - Pure sitä. - Hyvä on.
- Kate! - Käskit purra.
Halusin nähdä näenkö painajaista.
Täällä minä ja äitinne selvisimme hullun metsästäjän kynsistä.
Oliko se iso ja paha tyyppi?
Oli. Lähes.
Onko tuo hän? Näyttää nynnyltä.
Älä anna pähkinänruskeiden silmien pettää. Hän on tappaja.
Odottakaa. Tuolla se on. Vilkkuvat valot.
Mahtavaa. Tuon näin vuoren huipulta.
Hyvänen aika. Kaikki roskisten taakse.
- Mitä hän tekee? - En tiedä.
- Hän jätti oven auki. - Mennään katsomaan puuta. - Se on todella nätti.
- Ei. Se on ansa. - Hän haluaa meidän menevän sisälle.
- Laittoiko hän... - Aseista ilmaiseen ruokaan. En tiedä.
Humphrey, olemme täällä ja yritämme päästä kotiin.
Minusta tuntuu, että olemme jo.
Hyvää joulua